Князь Святослав Хоробрий (944-972 рр.) — одна з найвідоміших постатей в історії Київської Русі. Його правління, хоч і відносно коротке, було насичене воєнними походами, державотворчою діяльністю та значними змінами у внутрішній та зовнішній політиці.
Внутрішня політика
Святослав прагнув до зміцнення центральної влади та об’єднання земель під єдиним управлінням. Він здійснив ряд кроків, спрямованих на цю мету. Наприклад, похід проти в’ятичів (964-965 рр.) Підкорив в’ятичів, які раніше платили данину хозарам, та змусив їх сплачувати її Києву. Розподілив владу між синами (969 р.). Посадив своїх синів Ярополка, Олега та Володимира намісниками в ключових містах: Києві, Овручі та Новгороді відповідно. Також князь Святослав збільшив та укріпив дружину, роблячи її опорою своєї влади. Найвідоміші реформи:
- Введення єдиної системи оподаткування на всій території Київської Русі.
- Зміцнення юридичної системи, було оновлено та доповнено збірник законів «Руська Правда».
- Підтримка розвитку ремесел та торгівлі, сприяння розвитку ремесел та торгівлі, вірне розуміння їхньої важливості для економічного процвітання держави.
Утім постійні військові походи та активна зовнішня політика дещо обмежували можливості Святослава для проведення масштабних внутрішніх реформ. А деякі з розпочатих Святославом реформ не були завершені через його загибель.
![](https://icatalog.pro/wp-content/uploads/2024/04/unnamed-3.jpg)
Зовнішня політика
Основні напрями у зовнішній політиці стосувалась розширення територій за забезпечення безперебійної торгівлі. Князь Святослав провів ряд успішних походів проти хозар (965-968 рр.) та печенігів (968 р.). Завоював Болгарію (969-971 рр.) та планував похід на Візантію. Прагнув до контролю над торговими шляхами по Дніпру та Волзі.
![](https://icatalog.pro/wp-content/uploads/2024/04/images-8.jpg)
Святослав був талановитим полководцем і активно застосовував військову силу для досягнення своїх цілей. Наслідки його зовнішньої політики:
- Київська Русь значно розширила свої території, ставши однією з найсильніших держав Європи.
- Святослав здобув славу сильного та безстрашного воїна, що значно підвищило авторитет Київської Русі на міжнародній арені.
- Знищення Хозарського каганату та послаблення печенігів покращило безпекову ситуацію на кордонах Русі.
- Плани походу на Візантію призвели до ворожнечі між двома державами, що мало негативні наслідки для Русі в майбутньому.
Князь використовував дипломатичні інструменти, такі як укладання союзів та договорів, водночас був рішучим, харизматичним та безкомпромісним.
Цікаві факти
5 цікавих фактів про князя Святослава, щоб краще зрозуміти його постать в контексті української історії:
- Представник династії Рюриковичів, єдиний син київського князя Ігоря і княгині Ольги загинув у бою з печенігами у 972 році.
- На відміну від інших князів того часу, Святослав не прагнув до розкоші. Він жив просто, носив простий одяг і харчувався разом зі своїми воїнами.
- Святослав був язичником і дотримувався язичницьких вірувань. Він не сприймав християнство, яке на той час почало поширюватися на Русі.
- Святослав був не лише талановитим полководцем, але й хоробрим воїном. Він особисто брав участь у боях і заслужив славу безстрашного воїна.
- Діяльність Святослава викликала неоднозначну оцінку істориків. Деякі вважають його мудрим правителем, який значно розширив території Русі та зміцнив її авторитет. Інші ж критикують його за войовничість та жорстокість.
![](https://icatalog.pro/wp-content/uploads/2024/04/612537_600-600x445-1.jpg)
Критика політики Святослава
Деякі історики вважають, що походи Святослава, хоча й успішні, значно послабили Русь та призвели до людських втрат. Зайнятий війнами, Святослав приділяв мало уваги внутрішнім справам держави, що призвело до певних проблем. Деякі критики вважають, що зовнішня політика Святослава не мала чіткої стратегії та довгострокових цілей.
Важливо зазначити, що оцінка діяльності Святослава є складною та неоднозначною. Його постать поєднує в собі як героїчні риси, так і певні недоліки. Однак він без сумніву є чи не найбільш визначною постаттю серед українських правителів.